Nobuhiro!
Kazu?
Er det deg?
Jeg har ikke sett deg på 75 år!
Så bemerkelsesverdig at vi har blitt gjenforent i det hinsidige.
Det hinsidige?
Ja.
Selvsagt.
Men jeg husker ikke...
Har jeg nettopp ankommet?
Det har vi begge to.
Hva skjedde med deg?
Faren min valgte å flytte til Hiroshima.
Jeg begynte å jobbe for jernbanen som 16-åring
og ble der i 50 år.
Jeg giftet meg i Hiroshima,
og vi fikk to barn,
tre barnebarn
og et oldebarn.
Hele familien din?
Alle er i det hinsidige?
Er det 4. juli?
- Nei, det er august. - Jeg går og sjekker.
Nei, ikke gå ut alene. Vent.
Yamato-san...
Yamato-san, senk farten.
Du. Du! Unge mann!
- Hva foregår? - Vi klarte det.
- Hva? - Vi tok dem!
Vi bombet japsene!
Vi traff Hiroshima!
Señora, trenger du hjelp?
Aguayo?
Vi kan bringe deg dit.
Dette er vår datter Esperanza.
Få henne inn.
- Hva har skjedd? - Yuko fant oss.
Hun har tatt Luz og babyen.
- La oss få henne i seng. - La oss bringe henne inn.
Hector, kan vi låne pickupen din?
Ja, selvsagt. Jeg kan bli med dere.
Bli hos bestemoren din.
Chester, pass deg for soldater i kveld.
Dette er ikke noe sted for japanere, så nærme Los Alamos.
Skjedde noe i kveld? I krigen?
Vet du hvor Hiroshima er?
Jeg hadde klassekamerater fra Hiroshima.
Jeg besøkte byen som barn.
At så mange mennesker skulle miste livet sitt på samme dag...
...der... her...
Gi deg.
Luz er i live.
Babyen er i live. Det er fortsatt håp.
Jeg klarer ikke lenger å se noe. Bare mørke.
Tidligere innrømte jeg noe til Yuko.
At jeg egentlig skulle gifte meg med Furuya-san,
og at hun egentlig skulle gifte seg med deg.
Da hun hørte det, gikk hun amok.
Hun ville rive meg i fillebiter.
Hvorfor gjorde hun det ikke?
Jeg vet ikke.
Hvis vi finner henne, vil hun drepe meg umiddelbart.
Garantert.
Klokken 08.15 lokal tid detonerte USA en bombe
over den japanske havnebyen Hiroshima.
Det er visstnok den største bomben som noensinne har blitt detonert...
Luz...
Luz!
Yuko-san!
Gi meg babyen!
Jeg vet det er deg!
Gi meg babyen!
Herregud.
Luz.
Yureien...
- Hun har tatt ham. - Hvor brakte hun ham?
Inn i bilen.
Se!
Hele verden faller fra hverandre, og folk feirer.
Som om et barn i Hiroshima hadde noe med denne krigen å gjøre...
Jeg ville ta hevn en gang.
Det fortærte meg.
Jeg trodde jeg ville få ro i sjelen hvis jeg lyktes,
men jeg følte meg ikke noe bedre.
Major Bowen ville drepe deg.
Det var enten ham eller deg.
Du gjorde det eneste du kunne.
Men jeg sa ikke... Hvordan visste du...
Bare folket vårt vet det.
Ta det med ro.
Hvis ikke WRA har funnet det ut ennå,
vil de aldri gjøre det.
Du skjønner...
...det er lett å ville ta hevn.
Det er like naturlig som døden.
Hva med deg?
Jeg har grått mer etter at jeg kom hjem fra leiren
enn jeg gjorde i leiren.
Alt vi hadde...
...er borte.
Borte.
Gi ham til meg. Gi meg babyen min.
Vi blir hos henne. Slapp av. Dra og finn babyen.
Jeg drar nå. Jeg skal få ham tilbake.
Jeg blir med. Jeg blir med deg.
Legg deg ned. Chester henter ham.
Du har ikke ringt politiet vedrørende det paret i bilen?
- Nei, nei. - Bra.
Du må bringe meg tilbake dit.
Var det noen andre i bilen?
Bare dem.
Jeg gjorde det ikke.
Det var kvinnen.
Med... med en baby.
Vi skal ta deg med til en lege, ok?
Men kan du først fortelle meg hva som skjedde?
Moren din... må se perfekt ut i begravelsen sin.
I dag er det nymåne.
Akkurat som den dagen vi skilte lag.
Så flaks!
Alt er perfekt.
Vår perfekte verden...
Det var en fin dag, ikke sant?
Ja. Det var det.
Det er fint å tenke på andre ting.
Asako-san, jeg vil gjerne ha litt mer kjøttsuppe.
Ja, selvsagt. Det skal bli.
Hva gjør du?
Søster! Det gjør vondt!
1919 WAKAYAMA-PREFEKTURET I JAPAN
Du skal se slik ut.
Du er en brud, ikke en fiskerkone.
Sånn.
Ta en titt. Som bambusprinsessen.
Furuya-san vil tro at jeg har kommet fra månen.
På den andre siden av havet kan du være hvem du vil.
Er det ikke slik i Amerika?
Så mange historier. Hvem vet hva som er sant?
Det finner du ut om to måneder.
Skriv til meg.
Jeg hører at elvene er fulle av gull.
Å!
Furuya-san sendte meg denne.
Fotografier. Se.
Er han ikke sjenerøs?
Jeg hører han er en sjenerøs mann.
Snill også.
Det vil bli en perfekt dag for mor.
Jeg skal være en billedskjønn brud,
og hun vil få ha deg hjemme helt for seg selv.
Kanskje jeg drar dit en dag også.
Du har alltid vært den heldige.
Du har en sommerfugls ånd.
Jeg drar og ser til mor.
For et syn.
Mannen som får dette bildet, er heldig.
Greit. Se mot meg nå.
Vent der borte.
Jeg drar inn selv.
Og deretter? Skal hun bare gi deg babyen?
Babyen min er ikke Taizo.
Babyen hun vil ha, er fra 25 år siden.
- Har du fortsatt bildet? - Jeg har ikke glemt det.
Jeg trenger bare at du gjør det.
Hun må ha gjemt seg her i flere måneder.
Forberedt seg.
Hugget ut steiner. Ventet på at barnet skulle komme.
Sutraer på veggene.
Nei.
Ikke sutraer.
Navn.
"Kazutoyo Tanabe."
"Haru Tanabe."
Forfedrene hennes.
Forfedrene dine.
Flere dusin av dem.
Hun gjør seg klar til en begravelse.
- Jeg må dra. Nå. - Hvor hen?
Til kalkbruddet. Steinene kommer fra den andre siden av skogen.
- Jeg vet veien herfra. - Nei. Hør etter, gutt.
Det finnes en bedre måte. Vi trenger bare litt tid.
Vi har ikke noe tid. Hun har tatt barnet mitt.
Så vær så snill,
lov meg at du gir bildet til Luz' abuela.
Pokker ta deg.
Trærne på bildet av deg i Japan.
De er helt like disse.
Hun er her, jeg vet det.
Hvor langt unna er det?
Å, Taizo... Skikkelige begravelser er helt fantastiske.
Folk gir chojien og Howaen og leser fra sutraen.
Men vi har ingen.
Jeg kan i det minste gi deg dharmanavnet ditt.
I det hinsidige vil du ikke være Taizo.
Dharmanavnet ditt vil være Shaku Tai Chou.
Så du aldri kan bli kalt tilbake til denne verdenen.
Yuko-san.
Jeg har kommet for å hente sønnen min.
Han tilhører ikke deg.
Jeg har laget et hjem i det hinsidige.
Til Taizo og Jirou.
Men han er ikke Taizo.
Jeg er det.
Du er ikke lenger Taizo.
Taizo... er den babyen du holdt i armene dine for lenge siden.
Jeg kan gjenforene deg med ham.
Akkurat som jeg gjorde med Jirou.
Med samme magi som tidligere?
Faren min har et bilde.
Av meg, som baby.
Faren din?
Han døde før du ble født.
Du kjenner ikke engang faren din.
Han gjør det. Jeg er faren hans.
Han er min sønn.
Min Taizo...
Jeg vil ikke la
sønnen min betale for dine synder.
Pappa! Nei!
Jeg kan finne et annet bilde.
Finn mamma, vi trenger et annet bilde.
Jeg vil ikke gi deg sønnen min!
Hold denne.
Ikke slipp taket.
En sutra? Hvorfor?
Pappa, nei. Hun vil besette deg.
Jeg skal få deg til å drepe deg selv.
De gamle læresetningene.
De bekjemper den vandrende ånden.
De hellige ordene svekker deg
og beskytter oss fra deg!
Vi prøvde det i leiren. Det virket ikke.
Det virket.
Det fanget henne.
Helt til vi brente det vekk.
Dra nå. Kom deg vekk herfra.
Chester! Løp!
Nei!
Taizo.
Det er på tide at vi drar.
Nei!
Chester!
Graven. Hun dro ned i graven.
Hva har skjedd?
Herregud.
Henry.
Henry...
Våkn opp!
Henry...
Kom igjen.
Disse sutraene... Sutraer overalt.
Hvordan våger dere å skjende hvilestedet mitt?
Hent babyen.
Nå, nå.
Asako-san.
Asako-san. Kom igjen! Kom igjen!
- Sutraene. - Faren min tok dem med hit.
De fanger ånden.
Du drepte ektemannen min, og du drepte nesten sønnen min.
- Luz, hold deg unna. - Drep meg isteden!
De var aldri dine i utgangspunktet! Du stjal dem fra meg!
Lid for alltid, slik jeg har gjort.
Lev med det du har gjort.
Lev med det du har gjort...
Lev... med det du har gjort...
Taizo...
Slutt!
Monster!
Mamma, stopp!
Stopp!
Mamma, stopp!
Stopp.
Hun kan ikke bli drept.
Jeg gir meg ikke før hun er tilintetgjort!
Det går ikke!
Ånden hennes vil aldri hvile.
Hun vil finne en måte.
Chester...
Kanskje det finnes en måte.
Ut av verdens tolv sannheter,
fortell meg en, Jerusalems hellige hus.
Hvis du bringer sønnen vår inn i det hinsidige,
vil du ikke få noen fremtidige generasjoner som kan ære deg.
Det du virkelig higer etter,
er en tid før alt dette skjedde.
Taizo var der. Jirou også.
Inni deg.
Et perfekt øyeblikk.
Da du for lenge siden
ba meg se for meg en perfekt verden...
...var dette den perfekte verdenen du forestilte deg, ikke sant?
Si meg noe.
Er det du lengter etter...
...sønnen min?
Eller er det dette øyeblikket?
Vi skal dra dit.
Begge to.
Og nå...
...se for deg din perfekte verden.
Ut av verdens tolv sannheter,
fortell meg tolv,
de tolv apostler som slo følge med Jesus på det hellige korset.
I Faderen, Sønnen og Den hellige ånds navn.
Jirou er her.
Taizo også.
Du er gravid med dem.
Det var en håpefull dag...
Du ofret deg selv.
For vår skyld.
La oss leve nå.
Så vi alle kan huske deg.
Så offeret ditt ikke vil ha vært forgjeves.
Er det mulig å bli værende her?
Og returnere til ditt tidligere jeg?
Kanskje bare du kan det.
Jeg forlater deg nå.
Chester. Gutten min?
Slutt å drømme. Skal du ta bildet eller ikke?
Ok. Bra.
Jeg har aldri sagt dette til noen før.
Vet du hvorfor jeg ble fisker?
- Det var vel ditt eneste alternativ. - Nei.
Jeg ble fisker fordi på havet
finnes ingen av bekymringene til verdenen der borte.
Jeg var ungkar her veldig lenge.
Jeg ga båten min navnet Taro.
"Førstefødte sønn."
Men da moren din kom hit, og vi adopterte deg,
skjedde noe mirakuløst.
Jeg følte den samme roen.
Da jeg holdt gutten min i hendene...
...forsvant alle verdens bekymringer.
Min Taro.
I dag skal jeg nok seile ut i havet.
Langt, langt unna verden og alle vanskelighetene dens.
Kom igjen.
La oss dra sammen.
Jeg kan ikke det, pappa.
Jeg har for mye å gjøre.
Jeg forstår.
Kan du ikke ta et bilde til?
Så vi kan minnes denne dagen.
Ja.
Greit.
Har du tatt det?
Ja.
Jeg har tatt det.
Du...
Det er på tide å ta farvel med din jii-chan.
Skulle ønske han kunne ha blitt hos oss litt lenger.
For å se krigen ta slutt.
Kanskje til og med se moren din og jeg slå seg til ro.
Vet du hva navnet hans er, gutten min?
Henry.
Ja.
Akkurat som deg.
H. NAKAYAMA & SØNN FOTOSTUDIO
Kom igjen, alle sammen! Portretter. Til Obon-festivalen.
Yamato-san! Det er Genzo!
Lille Genzo!
Se på deg.
- Hvor har du vært? - I Manzanar. Hele familien. Og du?
Colinas de Oro.
Men nå er jeg på Hawaii
sammen med grandnevøen min.
Alle der er japanske.
Vi dro til Indiana. Ingen der er japanske.
Men vi fikk bo på en gård der.
- Hei, mamma. - Hvordan går det?
Spar litt til de andre, Yamato-san. Jeg klarer knapt å holde tritt.
- Du har laget disse? - Ja.
Jøye meg!
Kos deg.
Hei. Bare bra, hva med deg?
- Ingen appetitt? - Dårlige minner.
Hver gang jeg drar tilbake for å treffe folket mitt,
får jeg mareritt.
Men babyene dine er vakre.
Jeg vil adoptere flere. Jeg ville tatt alle fra sykehuset om jeg kunne.
Chester ville nok ha likt det.
Og lille Henry også.
Dette er grunnen til at vi har Obon, gutten min.
For å huske.
Ikke bare menneskene vi kjenner.
Men stedene vi har vært.
Vi må sørge for at vi fortsetter å huske det. Ok?
Ellers glemmer vi hvem vi er.
VINGSERSJANT STANLEY KAIZAWA Militær etterretningstjeneste, 1946
VINGSERSJANT JACK TOTSUBO Gila River, 1942-1945
Militær etterretningstjeneste 1945-1949
SAB OG JIRO SHIMONO Tule Lake, 1942-1943
LILY MARIYE Regissør
FAMILIEN MATSUOKA OG TAKAHASHI Tule Lake, 1942-1945
JASON FURUKAWA Innspillingsleder
FAMILIEN FURUKAWA Slocan, 1942-1946
KEN KOKKA Spesialeffektprodusent
FAMILIEN SUZUKI Minidoka, 1942-1945
Og de over 145 000 lojale amerikanerne og canadierne
av japansk herkomst, som ble holdt fanget av regjeringene sine.